Tekstityksen päiväys: 11.06.2005. Versionumero: 1.0
Suomennos: broke
Oikoluku: Mi-Hoa
Hyvää Joulua
Neiti. Ovatko nämä viimeiset matkatavaranne?
Kyllä ovat.
Matkatavarasi on lastattu. Haluatko lähteä?
Il Mare
Hei.
Täti, se olen minä.
Ei. Minä todella pidän tästä talosta, -
ja päätin sille jo nimenkin.
Kyllä.
Kuka suunnitteli tämän talon?
Se ei näytä tavallisen yrityksen suunnittelemalta.
Kyllä.
Huomaan...
Joka tapauksessa, kiitän huonekaluista -
ja äänentoistojärjestelmästä. Totta kai.
Soitan sinulle myöhemmin.
Kyllä.
Mitä sinulle kuuluu?
Olen uusi täällä, 302...
Mitä sinulle kuuluu? Mitä sinulle kuuluu...
Mitä sinulle kuuluu!
Eikö se kiehu vielä?
Vau! Ne todellakin näyttävät herkullisilta.
Leikkasin jo porkkanat ja sipulit.
Nyt se tulee.
- Yksi, kaksi, kolme - Yksi...
- Vedä! - Vedä!
- Apua! - Jihuu! Jihuu!
Aloittakaa alusta.
Aloitamme alusta kohdasta "Hyvää Joulua".
- Virkistä itsesi! - Tee se oikein!
- Aloitamme alusta. - Minulla on kiire.
Hyvää joulua!
Hyvää joulua ja onnellista uutta vuotta!
Olen henkilö, joka asui tässä talossa ennen sinua.
Itse asiassa minulla on palvelus pyydettävänä sinulta.
Odotan joitakin kirjeitä.
Joten, jos saat kirjeitä osoitettuna minulle, -
lähettäisitkö ne minulle tähän osoitteeseen, kiitos.
Arvostan todella sitä.
Joulukuun 21. 1999.
Toivotan sinulle onnea 'I Mareen'. Kim Eun Joo.
Voi noita koiranpennun käpälänjälkiä, -
ne olivat tuossa jo ennen kuin muutin tänne.
Yritin, mutta en saanut pyyhittyä niitä.
No, niihin tulee tottumaan nopeasti.
Hei?
Ai, se olet sinä, Ji Won.
Ei, olin vain odottamassa puhelua...
Hän on todellakin paha tyyppi, eikö olekin?
Hyvää joulua.
- Hei. - Hei.
Voinko saada savukkeita täältä?
Tuolla noin. Ota vain itse.
Mitä siinä talosi edessä lukee, -
mikä on kirjoitettu jollakin ulkomaalaisella kielellä?
Siinä lukee 'Il Mare', mikä tarkoittaa merta.
Meri...
Tiedätkö mikä meri on?
Voin opetella ajan kuluessa.
Asuiko kukaan ennen minua talossani?
Mitä tarkoitat? Tätisi sai rakennuksen valmiiksi kuukausi sitten.
Se on ihan uusi talo!
- Ruoka on valmista, kulta. - Selvä.
Hei. Jos haluat piiloutua meiltä, älä jätä jälkiäsi joka paikkaan.
Toin osan töistäsi, jotka olit jättänyt koululle.
Et voi edes kutsua tuota työksi!
Haluatko teetä?
Seung Hyun, lähden tänään.
Piipahdan matkallani lentokentälle.
Niinkö? Sinun on parasta mennä nyt.
Olen todella kiitollinen siitä, mitä olet minulle tehnyt.
Opiskele kovasti, kun pääset siihen uuteen paikkaan.
Minun on parasta opetella avaamaan toisen sydän.
Lentosi lähtöaika lähestyy.
Mennään.
Sinulla on hieno talo.
Tulen käymään toiste.
Lähdetään.
Hei!
Hei, hei!
Pentu!
Voi noita koiranpennun tassun jälkiä, -
ne olivat siinä jo ennen, kuin muutin tänne.
Yritin, mutta en saanut pyyhittyä niitä.
No, niihin tulee tottumaan.
- Hei. - Ai, se olet sinä, Neiti. 'Il Mur'.
Se on 'Il Mare', ei 'Il Mur'.
No, minulle se on aivan sama!
Onko kukaan vielä muuttanut 'Il Mareen'?
Ei, se on vielä tyhjä.
Voisinko katsoa ympärilleni?
Tuolla on avain, aivan tuolla noin.
- Hei. - Hei.
Haluatko nuudelia, kulta?
Kyllä, ja riisikakun niiden sisällä.
Ilmoitan sinulle tämän, koska vaikutat kuin -
olisit odottamassa tärkeää kirjettä.
Olen ainoa, joka täällä on asunut, -
ja luulen, että lähetit kirjeesi väärään osoitteeseen.
Luulen, että sinun pitäisi tarkistaa osoite kahdesti, -
koska sanoit, että siellä olisi tärkeä kirje sinulle.
Joulukuun 28. 1997. Han Seung Hyun.
P.S. Kuinka tiesit taloa kutsuttavan 'Il Mareksi'?
Minulla ei ole mitään käsitystä, miksi tämä kirje lähetettiin sinulle.
Kuitenkin, jos vain leikit, -
voisitko vain jättää kaikki kirjeet niille paikoille, mistä ne löysit?
Kiitos.
Joulukuun 29. 1999. Kim Eun Joo.
Et ole tosissasi kirjeiden lähettämisestä -
vuodesta 1997, vai oletko?
Kim Eun Joo?
Myös minä haluan mennä ulos ja kuljeksia, kuten muutkin.
No, mutta minulla on työ, ja arvelen...
Minä olen täällä puolestasi.
- Todellako? - Mene vain.
Hei? Missä tahdot tavata?
- Olen lukenut seitsemän kirjaa. - Se on 2,100 wonia.
- Ole hyvä. - Kiitos, näkemiin.
Kohta tulee uusi vuosituhat!
Miksi emme laskisi kaikki yhdessä?
Kymmenen, yhdeksän, kahdeksan, seitsemän, kuusi, -
viisi, neljä, kolme, kaksi, yksi!
Uusi vuosituhat on saapunut.
Jung Sook...
En tiedä mitä tapahtuu, -
mutta kirjeitäsi tulee edelleen postilaatikkooni.
Sinun on parasta etsiä joku muu keino -
saadaksesi sen tärkeän, jota odotat.
Tammikuun 7. 1998. Han Seung Hyun.
P.S. Se on todellakin vuosi 1998. Minä elän sitä.
Kim Eun Joo!
Olet radioesiintyjä ja minä olen sarjakuvakaupan omistaja.
Minun, eikä sinun, tarvitsee kertoa -
mielikuvituksellisia tarinoita, ja se on oikea tapa!
No, mutta tämä on niin outoa...
No, minä olen lukenut enemmän sarjakuvia kuin sinä luit.
Vuosi 1998.
Hei...
- Eun Joo. Ulkona sataa lunta! - Todellako?
Se on totta...
Muistatko sen päivän, kun lunta satoi paljon?
Sinä ja minä melkein kuolimme...
Tarkoitat sitä pahaa flunssaa jonka saimme?
Mutta minä todella pidin siitä huolimatta.
En nähnyt koko vuoden aikana, jona asuin Che-jun saarella, satavan lunta.
- Voitko vahtia taas huomenna liikettäni? - Totta kai.
- Hyvä, hei hei. - Hei.
- Aika lopettaa, pojat. - Totta.
Herra Han. Mitä teet? Mennään kotiin!
Hyvä on.
Miksi katselit taivaalle?
Ajattelin peittää kontit jollakin.
Sääennustuksessa ei ollut mitään lumisateesta tälle päivälle.
- Miksi emme menisi oluelle? - Tuo kuulostaa hyvältä!
Tammikuun 9. 1998. tulee satamaan paljon lunta.
Tuota...
Jos todella elät vuodessa 1998, nauti päivästä.
Mutta varo pahaa vilustumista!
Koska influenssa vallitsi siihen aikaan.
Myös minä sain flunssan, kuten kerroit.
Se on todella outoa.
Mutta on helpompi uskoa sinun olevan profeetta tai ennustaja, -
kuin uskoa sinun elävän vuodessa 2000.
Profeetta tai ennustaja?
Varoitin sinua vilustumasta.
Myös minun on vaikea uskoa sinun elävän vuodessa 1998.
Kuitenkaan et vaikuta ihmiseltä, joka kirjoittaisi tällaisia asioita huvikseen.
Haluan olla oikea profeetta tai ennustaja, -
joten voin kysyä mitä tapahtuu.
Joka tapauksessa, lähettäisitkö minulle sen kirjeen, jos se tulee?
Mennään.
Voinko pysähtyä matkalla vielä yhdessä paikassa?
Et todellakaan. Huominen on kilpailupäivä.
Autan sinut tästä yöstä.
Miksi pysähdyit keskellä yötä paikassa, jota ei ole viedä edes rakennettu?
Sitä ei todellakaan ole vielä rakennettu!
Mitä?
- Miltäköhän hän näyttää? - Kuka?
Se joka asuu tuolla!
Mistä sinä oikein puhut? Kuka asuu rakennuspaikalla?
Hei! Han Seung Hyun.
Cola! On aika ruokkia kalat.
On vielä yksi asia, mistä olen kiinnostunut...
Koiranpentu? Mainittuasi Colan, -
luulen sinun asuneen 'Il Maressa' ennen minua.
Miksi et sitten ottanut sitä mukaasi, kun muutit pois?
Kun muutin 'Il Mareen,' tämä koiranpentu oli kuljeksimassa talolla.
Se on se joka nukkuu kuin ihminen, eikö vain?
Koiranpentu! Oletko Cola?
Cola! Hei, Cola!
Luulen että aika on vääristynyt jossakin..
Jos sinä ja minä olemme samalla aikavyöhykkeellä, -
Colan pitäisi olla toisen kanssa, ei molempien.
Ja minä vannon, että koiranpentu, joka nukkuu kuin ihminen, elää minun kanssani.
Se oli postilaatikko. Postilaatikko!
Kyllä se oli. Se johtuu postilaatikosta.
Kiitos hiuspannastasi. Mutta... Minulla on lyhyet hiukset.
Niinkö? Miksi et sitten antaisi hiustesi kasvaa, muistoksi.
Osoite puutteellinen.
Tänään, tänään on picnic-päivä!
Se on jännittävä. Se on jännittävä! Olen niin jännittynyt.
Yhdessä, lähdetään!
Odottakaa, jätin lounaslaatikkoni kotiin.
Onko kenelläkään avainta?
- Ei... - En ottanut sitä mukaan.
Älä ikinä unohda ottaa sitä mukaan ensi kerralla.
Oh, yeah!
Olen jännittynyt, jännittynyt...
Hei, hei.
- Kuka siellä? - Kukaan ei vastaa.
Hei!
Hei! Kuka sinä olet?
Olen mato.
Asutko täällä?
Kyllä asun. Tämä koko maailma on taloni.
Luulin, että olisin onnellinen kun rakastun.
Jos tunnet olevasi alamaissa, tee ruokaa, spagettia.
Jotta näet onko se valmista, heitä sitä seinään.
Jos se jää kiinni seinään, se on valmista.
Tunnetko olosi paremmaksi?
Syy siihen, miksi kärsimme, ei ole rakkauden loppuminen, vaan se, että se jatkuu.
Jopa silloin kun rakkaus on loppu...
Senkin jälkeen, kun rakkaus on ohi, rakastunut on kauniimpi kuin sellainen, -
joka ei ole rakastunut, vaikka rakastunut olisikin menettänyt rakkautensa.
Piristy, Eun Joo.
Tarkoitan, että sopisit paremmin arkkitehdiksi, kuin rakennustyömaalle.
Miltä luulet sen näyttävän, jos peräännyt juuri ennen valmistujaisia?
En halua kohdata niitä, jotka sanovat tekevänsä rakennuksia, eivätkä tiedä mikä on perhe.
Katsos, kuka puhuu..
Sen takia en suunnittele taloja.
Mitä?
Olet ollut viime aikoina outo.
On vaikea kestää, kun kadotetut muistot palaavat mieleeni.
Onko sinulla noita muistoja, Eun Joo?
Cola! Joku kertoi minulle, että jos peset vaatteitasi, -
voit unohtaa muistosi, joista haluat luopua.
Kiitos avustasi silloin, kun muutin.
Vastapalvelukseksi yritin olla hyvä naapuri.
Mutta pyydän, ettet laita mantelisuklaata postilaatikkooni.
Herra Cornell, en pysty lukemaan kirjeitäni, kun se sulaa
A, E... suklaa, suklaa.
Herra Cornell, en pysty lukemaan kirjeitäni kun se sulaa.
En pysty lukemaan kirjeitä...
Kiitos avustasi silloin, kun muutin...
Asia, mitä kaduin eniten vuonna 1998?
On se, kun kadotin kasettinauhurini, -
mikä oli lahja parhaalta ystävältäni.
Päiväkirjani mukaan se oli helmikuun 11. päivä.
Siihen aikaan nauhoitushuone sijaitsi aivan Keski-aseman takana, -
matkustin joka päivä viimeisellä junalla Sadangiin matkallani kotiin.
Olin tottunut istumaan viimeisellä penkillä, sillä aikaa kun odotin junaa.
Sinä päivänä kadotin kasettinauhurini.
Voit nähdä minut, jos menet sinne.
Juna Sadangille on saapumassa, pyydän...
Juna on lähtemässä.
Ai!
Ah...
Rakastan sinua. Rakastan sinua. Rakastan sinua.
Minä todella rakastan sinua.
Hei! Kim Eun Joo.
Kim Eun Joo!
Mitä teet?
- Rakastan sinua. Rakastan sinua. - Eikö se ole se kadonnut nauhurisi?
- Haluatko kuulla tämän? - Joo.
Minä todella rakastan sinua.
Hei Eun Joo. Tässä Han Seung Hyun.
Tuliko tämä takaisin ehjänä?
Kuka tämä on?
Kiitos sinulle kasettinauhurista.
Vastapalvelukseksi, lähetän sinulle kaksi lahjaa.
Tuota, ehkä yksi ei lähde, koska se on elävä.
Toiset ovat korvaläpät. Ne pitävät sinut lämpimänä työskennellessäsi.
Seung Hyun, jos sinulla on mitään kysyttävää, kirjoita minulle ihan vapaasti.
Tätisi soitti minulle.
Se ei ollut minulle helppoa sanoa, tiedän että voit huonommin kuin minä.
En tiedä paljoakaan perheyrityksestänne, -
mutta tätisi, joka kasvatti sinut, kysyi sinua.
Älä unohda käydä professori Hanin luona.
Hän on Joong Angin sairaalassa, huoneessa 703.
Voinko kysyä sinulta tutkimuksista, koskien arkkitehti Han Seok Jinia vuonna 2000?
Se on 'Il Mare. '
En voi myöntää mitään!
En isäni kuolemaa, enkä hänen rakkauttaan minua kohtaan.
Jung Sook, tulin juuri sairaalasta.
Olen kunnossa.
Laitoitko kirjan, jonka pyysin, 'Il Maren' postilaatikkoon?
Selvä. Käyn noutamassa sen.
Hyvä.
Seung Hyun.
On kolme asiaa joita ei voi kätkeä, -
yskä, ahdinko ja rakkaus.
Kun yrität kätkeä noita kolmea asiaa, ne tulevat esiin paljon selvemmin.
Mutta aina joskus haluaa todella piiloutua, eikö totta?
Sitten vain itken.
Kun pääni tyhjenee, itken uudelleen.
Jonkun tai jonkin rakastaminen aiheuttaa vain sydänsuruja.
Haluan sinun tuntevan olosi mukavaksi, Seung Hyun.
'Il Mare' näytti kovin yksinäiseltä talolta, -
mutta tuntuu taas lämpimältä, koska se on rakkauden paikka.
On niin monta erilaista tapaa ilmaista rakkautta, -
mutta kaikkien noiden tapojen alla, uskon olevan vain yhden rakkauden.
Se on toimitettu vain hiukan myöhässä, mutta toivon tämän kokoelman jälkeenjääneitä töitä -
voivan auttaa sinua ymmärtämään isääsi.
- Hei Gee. - Täti.
- Mitä sinulle kuuluu? - Hyvää.
- Miltä sinusta tuntuu? - Hyvältä.
Missä isä on?
Hän meni Souliin rehtorien kokoukseen.
Mennään sisään. Tule.
Mennään.
Eun Joo...
Ne, joita kaipaan eniten, -
ovat aina olleet kaukana minusta.
Ehkä sen takia kaipaan heitä enemmän...
Olin seitsemän vuotias, kun isäni jätti minut.
Cola. On ruoka-aika.
Pidätkö kalasta?
Cola, olen lähdössä ulos. Pidäthän talosta huolta?
Juna on lähdössä.
On aika kylmä.
Juna Sadangiin on saapumassa, pyydän pysymään oman turvallisuutenne vuoksi keltaisen viivan takana...
Anteeksi...
Näin sinut Keski-asemalla pukeutuneena somaan valkoiseen puseroon ja mustaan -
kaulahuiviin, ja todella pitkät hiuksesi näyttivät yksinkertaisilta.
Et ole kirjoittanut minulle pitkään aikaan. Olen innokas kuulemaan sinusta.
'Il Mare' tekee ihmiset joskus niin yksinäisiksi.
Minäkin olin joskus yksinäinen kun asuin siellä..
Seung Hyun, Onko sinulla hiukan aikaa?
Mene ensin kauppaan ja osta tölkki olutta.
Juo se kerralla.
Nyt, juokse kuin hullu!
Koska sinun täytyy mennä heti Viikinki -laitteeseen.
Kun et pysty hengittämään, silloin on paras aika ottaa kyyti.
Tätä se on!
Onko se nyt minun vuoroni?
Aja bussilla, mikä menee Bo Mun Ri'hin
Kun poistut Mul Mokissa,-
siellä on kummallakin puolella puu-linjainen kävelykatu.
Nautitko kävelemisestä?
Hyvin kasvaneet lehtikuuset on istutettu viiden askeleen välein, -
ja se on paras paikka kävellä yksin.
Se tuntuu paremmalta.
Käveltyäsi jonkin aikaa, ja väsyttyäsi kävelemiseen, -
saatat törmätä siistiin kahvilaan.
Minä juon usein viiniä tuossa paikassa.
Pidätkö sinä viinistä?
Jotkut sanovat, että se, joka pitää viinistä, on se, joka on yksinäinen.
Kuitenkin pidän silti viinin juomisesta.
Olen varannut pullon milleniumiksi, -
mutta en ole varma, minkälaista se tulee olemaan.
Viinin maku syvenee, kun aikaa kuluu.
Kiitos sinun, minulla on todella erikoinen kokemus.
Minulla oli hyvä päivä.
Minkälainen sinun päiväsi oli, Eun Joo?
Minullakin oli hyvä päivä.
Mutta matkallani kotiin yksin...
oli hieman yksinäistä.
Haluan tavata sinut, Eun Joo.
Jos se käy sinulle.
Cola! Uskotko, että hän ja minä voimme todella tavata?
Voitko tulla Che-ju saarelle?
Satun menemään kotiin viikkoa myöhemmin.
Cola, Cola!
Cola! Sovin treffit Eun Joon kanssa.
Mitä teemme? Mitä teemme seuraavat kaksi vuotta?
Katsotko valokuvia? Sanhosan ranta -
on paikka, jossa haluan elää koko elämäni.
Lyön vetoa, että haluat rakentaa itse oman talosi, jos näet sen paikan.
Päivä, jolloin tapaamme on maaliskuun 11, vuonna 2000, kello 15.00.
- Sanhosan rannalla. - Maaliskuun 11, 2000...
- Se on lauantai. - Äläkä unohda treffejäsi.
Minulla on vain viikko jäljellä, -
mutta sinulla on kaksi vuotta ja viikko odotettavaa.
Eun Joo, etkö aio mennä nukkumaan?
Tulen kohta sisään. Mene sänkyyn ensin.
Sinun pitäisi mennä sänkyyn aikaisin.
- Voinko auttaa sinua... - Ei tarvitse.
Olet rakentamassa taloa vai?
Kyllä.
Aiotko asua täällä?
En, tulin vain tänne rakennuksille.
Miksi kysyt?
Olin vain utelias, kuka asuisi tällaisessa paikassa.
Yksi ylemmän luokan luokkatoverini suunnitteli tämän talon.
Etkö luulekin sen sointuvan hyvin tämän paikan kanssa?
Hän suunnitteli tämän talon henkilölle, jota hän rakastaa.
Huomaan.
Minun on parasta mennä. Odotan hienoa taloa.
Odotin hetken.
Luulin että olisit siellä, vaikka sinun täytyisi -
odottaa kaksi vuotta.
Oliko se liikaa sinulle?
Vaikka varoitin itseäni ajattelemasta näin, -
mutta kun ihmiset lähentyvät toisiaan, he odottavat toisiltaan enemmän.
Tiedän, mutta... He, joita kaipaan, ovat niin kaukana minusta.
Tapahtuiko noiden kahden vuoden aikana liian monta asiaa?
Toivon vain, että unohdit lupauksemme.
Miksi en voinut pitää lupaustani tapaamisesta täällä?
Lupaukseni ja Eun Joo eivät ole muistoja, -
jotka pyyhkiytyisivät ajan myötä.
Kirjeet Seung Hyunilta olivat yksi iloistani.
Kuitenkin, tunnen tyhjyyttä jossakin sydämessäni.
Onko se Ji Hoon takia, joka jätti minut, -
vai...
onko se Seung Hyun takia, jota en saa koskaan tavata.
Laite ei toimi.
Meidän täytyy viivytellä 30 minuuttia.
Tulee olemaan iso ongelma.
Miksi emme ottaisi kupillista kahvia tauon aikana?
- Minä tarjoan. - Mitä saiturille tapahtui.
Parasta soittaa hänelle.
Jos olisi enemmän animaatioita, meille olisi enemmän töitä.
Mutta tällä hetkellä isojen tuotantojen määrä on lisääntynyt.
Se on totta.
- Olet odottanut kauan, etkö olekin? - En, en todellakaan, tulin juuri.
Ji Hoon, meidän kihlajaisistamme...
Miksi emme tekisi sitä tässä kuussa?
Todellako?
Kahden viikon päästä keskiviikkona sopii minulle.
- Kyllä. - Aika on loppu. Mennään.
Mutta miksi sinulla on niin kiire?
Ei minulla ole kiire, sinä olet vain laiska
Odota vielä muutama päivä.
Sen jälkeen, kun olen saanut tämän animaation valmiiksi, -
saatan tarvita ehkä hiukan lepoa.
Joo.
Luulin että unohdin...
Mutta...
Yhtäkkiä, siitä hetkestä jolloin kuulin hänen äänensä -
kaikki ponnisteluni tulivat turhiksi.
Tosiasia, että hän rakastaa jotain muuta -
ja fakta että olen tietoinen siitä, tuottaa minulle enemmän tuskaa.
Mutta en voi lopettaa rakastamasta häntä.
Pyydän, että autat minua pitämään hänet.
Olen pahoillani, että pyydän sinulta tätä.
Olen pahoillani, Seung Hyun.
Juna on lähtemässä.
Oletko odottanut minua kauan? Anteeksi...
Juna on saapumassa...
Tarjoan sinulle todella erikoisen aterian.
Kaikki matkustajat ovat..
Olenko niin omituinen ihminen?
Olenko vieläkin tuntematon sinulle?
Juna on lähtemässä.
Jung Sook...
Oliko oikea ratkaisu olla lähtemättä Ji Hoon kanssa USA:han -
- ja tulla radioesiintyjäksi? - Totta kai!
Henkilö, joka osaa seistä omilla jaloillaan, -
voi myös saada oikeaa rakkautta.
Unohda Ji Hoon.
Haluan luottaa sanoihisi.
Tehdä paljon töitä ja saada myös rakkautta...
Onnellisin asia, kun asuin 'Il Maressa' oli -
lukea kirjeitä 'Il Maren' puun alla, jonka sinä valaisit.
Eun Joo.
Ei ollut helppoa opiskella animaatiota yksin USA:ssa.
Ensin sain enemmän voimaa kirjeistäsi, -
mutta tulin väsyneemmäksi ja väsyneemmäksi.
Pian tutustuin paremmin vierustoveriini
Olen pahoillani.
Jos olisimme menneet yhdessä, tätä ei olisi tapahtunut.
Auta minua pitämään hänet.
Olen pahoillani, että pyydän sinulta tätä.
Olen pahoillani, Seung Hyun.
Autan sinua.
Jos olit niin suurissa tuskissa, miksi et kertonut minulle aikaisemmin.
Meillä ei ole paljoa aikaa.
Eun Joo, muistatko ensimmäisen kirjeen?
Sen, jossa toivotit minulle onnea 'Il Mareen.
Sinun tuntemisesi oli suurin onni minulle.
Tällä kertaa minä toivon sinulle onnea.
Toivon sinulle parasta onnea rakkauteesi.
Kiitos kirjeestäsi.
Hyvästi.
Saanko kysyä, missä on arkkitehtuurinen yliopisto?
- Se on tuolla noin. - Kiitos.
Valitit huoneesi olevan liian pieni, kun olit apuopettaja, -
ja nyt valitat jälleen huoneestasi?
Elämä on samaa!
Kyllä, tämä on apuopettaja arkkitehtuurisessa yliopistossa...
Tämä talo suunniteltiin henkilölle, ketä hän rakasti.
Voinko auttaa teitä...
Seung Hyun suunnitteli tämän talon Kim Eun Joolle.
Se oli auto-onnettomuus.
Voitko auttaa minua?
Voitko auttaa minua menettämästä häntä?
Hän oli matkalla tapaamaan jotakuta Youidoon.
"Seung Hyun! Älä mene sinne. "
Se on tuo talo.
Pyydän...
Kirjeen pitää ehtiä sinne nopeasti.
Pyydän, anna Seung Hyun saada tämä kirje.
Seung Hyun, älä mene sinne.
Se on minun syytäni.
Tämän kirjeen pitäisi ehtiä sinne ajoissa. Pyydän...
Kerron sinulle, missä tapasin hänet viimeisen kerran.
Maaliskuun 1998, Youidossa sijaitsevassa kahvilassa, jota kutsuttiin "Aamuksi. "
Piristy, Eun Joo.
Tapaamme viimeistä kertaa, ennen kuin lähden.
Älä ole niin masentunut.
Tuntuu oudolta.
Pyysin sinua tulemaan mukaani.
Radioesiintyjäksi tuleminen ei ole niin helppoa -
ja et voi olla varma, että studio hyväksyy sinut.
No, se on vain noin kolme vuotta. Kyllä se menee.
Jotenkin, jokin tuntuu epämukavalta.
Sinun ei pitäisi mennä sinne.
Älä mene sinne. Älä kuole.
Seung Hyun... Olen pahoillani.
Tosiasiaan perustuen, että en ole vierelläsi kahden vuoden päästä, -
meillä ei ehkä ole mahdollisuutta tavata.
Kuka olet?
Kerron sinulle todella pitkän tarinan.
Voitko luottaa minuun?